Er forskning i apotek nyttig for pasienten?
Hovedbudskap
Pasienter i apotek fortjener evidensbaserte tjenester, dette krever økt forskning i/på primærapotek.
- For å få til mer apotekforskning behøves det økte ressurser, økt interesse og oppbygging av kompetanse i både apotek og akademia.
- Du som er apotekfarmasøyt kan bidra ved å delta i forskningsprosjekter og ved å foreslå nye prosjekter. Kanskje er det en forskerspire i deg?
Kristian Svendsen (f. 1982) er utdannet master i farmasi fra Universitetet i Tromsø (UiT) med en doktorgrad i legemiddelepidemiologi fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i 2012. Han har jobbet i apotek, blant annet som apoteker ved Vitusapotek Bien i Ålesund i 2012, og jobber nå som forsker i Sykehusapoteket i Tromsø og Institutt for farmasi ved UiT.
Hvorfor er forskning (i primærapotek) viktig?
Alle pasienter har rett til god behandling i helsevesenet (1). For å gi kunne gi en god tjeneste er det helt nødvendig å vite hva en god tjeneste faktisk er. Dette gjelder i alle deler av helsevesenet, inkludert i apotekene. Det er derfor nødvendig å forske i apotek på hva som trengs for å forbedre pasienters legemiddelbruk slik at den er sikker og god. Med forskning menes her studier som er fagfellevurdert og publisert, altså ikke interne prosjekter som er utilgjengelig for andre og prosjekter som ikke er kvalitetsvurdert av eksterne forskere.
Hva er gjort av forskning i norske primærapotek?
I Norge er 96 prosent av alle apotek primærapotek. De aller fleste farmasøyter (85 prosent) som jobber i apotek jobber i primærapotek (2). I tillegg besøker omtrent 70 prosent av befolkningen i Norge et apotek årlig for å få en resept utlevert (3). Med så mange apotek og så mange pasienter er primærapotek en viktig forskningsarena for å dokumentere at det vi gjør betyr noe for pasienten.
Etter å ha gjort et søk i litteraturdatabaser så er det klart at det generelt sett ikke er gjort veldig mye forskning i norske primærapotek. Det er publisert omtrent 20–25 studier de siste 25 årene. Kort oppsummert fra disse studiene så vet vi at leger skriver feil på mange resepter og at farmasøyter oppdager ganske mange av disse feilene. Vi vet derimot ikke hvor stor andel av feilene som oppdages og det er betydelige variasjoner mellom apotek i andelen resepter det interveneres på, noe som tyder på at det er et forbedringspotensial.
Vi har også data på at generisk bytte er problematisk og at mange pasienter har negative opplevelser med dette. Kun halvparten oppgir at de er blitt informert om byttet på apoteket. I selvvalget er apotekpersonale kompetente og selvsikre, men det er enkelte felt farmasøyter føler seg mindre kompetente på, slik som sårpleie. Apotek har utfordringer i kommunikasjonen med ikke-vestlige innvandrere, men utover det er det lite forskning på om kommunikasjonen med pasienter er god nok og om pasienter får den informasjonen de trenger.
I tillegg er det nå store omveltninger i vente i apotekbransjen. Nettapotek er på trappene, og med dette er det nye utfordringer knyttet til informasjon og veiledning samt teknologiske utfordringer. Her vil prosjekter med en forskningstankegang være nyttig. Vi må sikre oss at vi gir gode tjenester i denne nye innpakningen for å i det hele tatt skulle fortsette å være relevant om en generasjon eller to.
Hvordan kan vi få til mer forskning i apotek?
Det er altså nødvendig med mer forskning i apotek for å dokumentere kvaliteten i tjenestene. Spørsmålet er så hva som skal til for at dette skal skje. Det er ingen enkle svar, men i figur 1 oppsummeres det hva undertegnede tror behøves for at vi skal få mer forskning i apotek. Utfordringene er delt opp i tre; ressurser, interesse og kompetanse.
![](https://www.farmatid.no/getfile.php/138374-1644940012/Farmatid/Bilder/NFT%20-%20bilder%20p%C3%A5%20trykk/Arkiv%20bilder/Uspesifisert%20bilde-arkiv/forskning_fig1_0.png%20%28medium%29.png)
Ressurser
For å gjøre forskning trengs det ressurser, dette i form av penger, tid og personell primært. En av grunnene til at det gjøres mer forskning i sykehusfarmasi / klinisk farmasi er tilgangen på forskningsmidler. Helse Sør-Øst brukte omtrent 4 promille av sitt budsjett på forskning i fjor (4) og hvis apoteksektoren skulle ha matchet dette så ville det vært cirka 70 millioner kroner årlig. Nå er jo ikke et helseforetak og private apotekkjeder direkte sammenliknbare, men det er et poeng at forskning ikke bare skjer, men at penger behøves. Det er også andre finansieringskilder som er fullt mulige å bruke, nærings-ph.d. er en kjempemulighet for kjedene da man får forskning til «halv pris», det vil si at det offentlige betaler halvparten av kostnadene og at det dermed er lettere å kunne ta noen ut av drift og ansette en vikar i et ph.d.-løp (5). Stiftelsen til fremme for norsk apotekfarmasi er også en mulig kilde til finansiering av mindre prosjekter.
Tid er en annen ressurs som er viktig og det er nok slik at forskning i akademia ofte tar relativt lang tid fra idé til publikasjon. Det er vanskelig å gjøre dette mye raskere da gode prosjekter krever nøye planlegging og publikasjonsprosessen tar tid uansett. Så jeg tror at man må rett og slett være tålmodig og sette av nok tid. Den siste ressursen er mennesker, altså forskere og apotekansatte. Vi forskere har ikke veldig stor ledig kapasitet til selve forskningen, så det vil være behov for flere personer i forskerroller, for eksempel i form av stipendiater og til en hvis grad studenter. I tillegg må man ha apotekansatte med i de fleste prosjekter, så her kan alle som er i et apotek bidra ved å være med i nye prosjekter og ved at det kommer ideer til prosjekter direkte fra apotekene.
Interesse
Interesse er det andre punktet som er nødvendig for å gjøre mer forskning. Dette gjelder både fra kjeder/apotekforening/apotek og fra akademia. Man må ville satse på forskning i primærapotek, man må ville satse på ideer når de kommer opp, og ikke minst, man må være villig til å forplikte ressursene som behøves. Dette gjelder nok spesielt for forskning på allerede eksisterende tjenester og den jobben vi gjør til daglig. Akademia er også per dags dato svært sykehusrettet, og her er det viktig at man også tenker på primærapotek som tross alt er den primære møteplassen mellom farmasøyt og pasient/kunde. Det må på plass et bedre samarbeid mellom forskningsinstitusjonene og apotekene.
Kompetanse
Til sist er kompetanse helt essensielt. Dette er ikke noe man bare kan trylle frem, det krever års målrettet arbeide å få flere forskere i akademia og i apotekene. Flere forskere er nødvendig for å øke kapasiteten til forskning og for å kunne planlegge å utføre relevante prosjekter så raskt som mulig. Samtidig kan det kanskje gjøres mindre krevende tiltak på kortere sikt. Nettkurs i forskningsmetode og omsetting av idé til prosjekt for apotekfarmasøyter er en slik mulighet. En annen idé er at vi som forskere hospiterer i primærapotek for å se på hverdagen og prosessene som foregår for å øke vår kompetanse om primærapotek.
Konklusjon
Det er behov for forskning i primærapotek for å kunne gi pasienter tjenester som er evidensbaserte. Det har så langt ikke vært gjort veldig mye forskning på effekten av veiledning og kommunikasjonen i apotek. For å få mer forskning i apotek trengs det ressurser, en økt interesse for forskning og økt kompetanse til å utføre forskning. Alt dette må skje både i apotek og kjedene samt i akademia. Alle farmasøyter kan også bidra ved å delta i prosjekter og foreslå prosjekter som øker kunnskapen om kvalitet i apotek.
Referanser
- Lov om pasient- og brukerrettigheter § 1–1. Formål. 2001. https://lovdata.no/dokument/NL/lov/1999-07-02-63 (besøkt 21.11.15).
- Apotekforeningen. Apotekstatistikk, 2.1 Ansatte i apotek. http:// apotekstatistikk.no/2--ansatte--%C2%ADutdanning-og-kompetanse/2-1-ansatte-i-apotek.aspx (besøkt 20.11.15).
- Berg C, Karlstad Ø, Milada M et al. Legemiddelstatistikk 2014:2 Reseptregisteret 2009–2013. 2014. www.fhi.no/dokumenter/7e3ca9fffe.pdf (besøkt 20.11.15).
- Helse Sør-Øst. Årsrapport 2014.
www.helse-sorost.no/omoss_/rapporter_/Documents/Årsrapport/Årsrapport%202014%20Helse%20Sør-Øst%20RHF.pdf (besøkt 23.11.15). - Norges forskningsråd. Nærings-ph.d. www.forskningsradet.no/prognett-naeringsphd/Om_programmet/1253952592790 (besøkt 23.11.15).
(Publisert i NFT nr. 12/2015 side 20–21.)